Premier 11a har ikke en mørk klangkarakteristikk. Etter min erfaring kan den imidlertid fremstå slik i mindre optimale omgivelser. Det er derfor viktig å ikke rette baker for smed. I den anledning kan kanskje følgende observasjoner ha litt relevans og interesse.
1) En av denne forsterkerens gode egenskaper er den fine, tettmaskede, rikt harmonisk oppløste mellomtone- og diskantgjengivelsen. Dette mylderet av små, musikalske informasjonsbiter kan fort bli borte hvis andre ledd i kjeden klinger for mørkt eller, enda verre, ikke er transparente nok. Her er ikke marginene så altfor store før totalopplevelsen svinger fra spennende til kjedelig.
2) En høyttaler som har litt lukket eller nasalt preg i et lytterom som gir litt ekstra i mellombassområdet (ikke så rent få, vil jeg tro) kan få en slik forsterker til å virke rund og bamsete. Representerer den i tillegg en litt vrien last, slik at dynamisk kontrast og rytmikk skrumper, tipper klangbalansen ganske raskt i helt feil retning. Er rommet i tillegg tungt dempet og høyttalerne plassert for nær vegger og hjørner, blir dette triste greier.
3) En skal være kritisk til eksperimentering med ulike rør og rørtyper. Et godt råd er å alltid ha et sett med de rørene cj selv leverer i god stand tilgjengelig. Etter diverse bytter kan en gå tilbake og sjekke den klangsignaturen og -balansen produsenten selv mener er bra. Jeg må innrømme at jeg fisket etter bekreftelse på en slik tanke tidligere i denne tråden, og det slo ganske godt til.
4) Hvis punktene 1, 2 og 3 er under kontroll, er turen kommet til kabler, hylle/underlag og tweaks. Dette gjelder selvsagt ikke bare for effektforsterkeren, men samtlige komponenter i lydkjeden. Istedenfor generelle betraktninger, vil jeg bruke et eksempel. På et tidspunkt brukte jeg Silk-kabler i systemet. Dette er gode kabler, men ikke optimale til denne forsterkeren. De er ganske nøytrale, men heller ørlite grann mot det mørke, etter mitt fattige skjønn. Nå er det viktig å være presis i beskrivelsen: I forbindelse med en forsterker som har latente tendenser til creamy, tykk klang, slik som Premier 11, blir dette feil kabelvalg. Kimber KCAG, som heller svakt mot det lyse, men samtidig ikke i utgangspunktet blir hard/går i klanglig metning oppover i registeret, gir akkurat passe dose luft til utklinging av klangfarver og komplekse, harmoniske strukturer i akustisk musikk.
Jeg vil ellers peke på Vidar Mørchs edruelige hovedregel om tweaks: mykt underlag gir mykere lyd, hardt underlag mer briljant lyd. Selvsagt med de nødvendige forbehold på kjøpet. Helst ikke for mye mykt under og omkring Premier 11. Et annet godt tips er å sørge for variasjon i resonansfrekvensen for så mange komponenter som mulig. Dess flere rørprodukter, dess viktigere.
Det hadde vært gnistrende gøy å sammenligne denne klassikeren med siste skrik på stammen, LP70 S. Spørs om ikke lyden der gir litt mer spenst og liv. Men smaker det, så koster det.