Jeg er stort sett enig, men ville ha tatt produkttypen med i betraktningen - min skepsis er for eksempel større til demobrukte CD-spillere enn høyttalere. Noen kupp kan man jo gjøre, men jeg foretrekker å kjøpe ubrukte varer på for eksempel ryddesalg eller januarsalg.Demoprispraksisen er jeg sterkt kritisk til, enten det gjelder bil eller Hi-Fi eller hva det måtte være. Unntaket måtte evt være hus. Men "demohus" er det jo ikke så mange av. Teknisk utstyr har best av å bli behandlet med varsomhet, og helst stå stille. Så snart det er tatt i bruk, synker salgsverdien likevel fort til det halve, selv om eieren ikke har gjort annet enn å hente produktet fra butikken og koble det til.
Med "demo"-produkter er det annerledes. De kobles av og på, blir flyttet, og brukt av et ukjent antall personer. Kanskje blir de sendt lange veier til hjemlån, og det er uråd å vite hvordan behandlingen er. Kort sagt: man tar en betydelig risiko ved å kjøpe "demo"-vare. Likevel prøver selgerne å prise disse produktene som om de praktisk talt skulle være nye. -Og som Particle helt riktig peker på: Når de selges, er modellen ofte dessuten på vei ut av markedet.
"Demo"-vare selges fordi forhandleren ønsker å kvitte seg med det. Hva årsaken enn er (slitasje, utgående modell, manglende respons i markedet), kan man være helt sikker på at det ikke er i kjøpers interesse å slå til, med mindre prisen er svært redusert.
Så vidt jeg vet har demovarer full garanti, mens innbyttede (brukte) produkter solgt gjennom forhandlere som regel har noen få måneders garanti. Men som du er inne på vil vel et produkt som har hatt én eier og vært brukt i samme oppsett være mindre slitt enn et demobrukt som for alt man vet har vært lempet hit og dit av et utall kunder.