Relativt mye og ta tak i.
![Smile :) :)]()
Er det noe spesielt du lurer på?
Jeg hadde vel en liten fortsettelse?
Egentlig var det kanskje lytteteknikk jeg var mest opptatt av. Men ikke sjelden er det faktisk en fordel å vite litt om instrumentene som blir spilt - ikke minst dersom man skal vite å verdsette prestasjonene til musikerne.
Veldig fristende å stille noen håpløse spørsmål på pur f..., men tror jeg skal la være - i alle fall i denne tråden.
Et lite tips: Ikke fyll instrumentet med vann og senk det ned i flytende nitrogen.....
He he, skal forsøke å ikke gjøre det. Hva skjer, sprenger det?
Espege sendte ballen over til meg når det gjaldt å beskrive linjen mellom tilstrekkelig god teknikk på Miles. Jeg tror det finnes to leire med glidende overganger.
1. De som bruker teknikken til å få uttrykt musikken.
2. De som bruker teknikken som et musikkuttrykk.
Miles tilhører etter mitt skjønn den første helt klart. Jeg vil si at både
styrken og svakheten ved teknikken til Miles ligger i at hornet er for stort og tungspilt for han. Han sliter med å kontrollere det når han er sliten eller i dårlig form, så hornet tar kontrollen i varierende grad. Han klarer ikke å produsere det lufttrykket som er ideelt for at hver tone skal produsere en full grunntone med overtonespekter. Derfor kompenserer han både med å spille med stor åpning som gir lav fart på lufta og med å vibrere en høyere frekvens med leppene ved å ha en høy kontakt mot munnstykket som igjen gjør det mindre fleksibelt for han og vanskeligere å skifte toneleie fort. Han har en slags "knekk" mellom to frekvensleier som ligger høyt i den tostrøkne oktav som skyldes en slags ressonansfrekvens i leppa der overleppa kommer så langt over underleppa at tonene blir ustabile. Over ressonansfrekvensen er han mer stabil, men ufleksibel.
Når han derimot spiller med harmonmute så krever det mindre lufttrykk for å sette grunntonene i hornet i sving, så da fyller han hornet mye bedre, men knekken blir enda mer fremtredende.
Jeg er ikke sikker på om Miles gjør dette med vilje eller ikke, men jeg er sikker på at han utnytter det bevisst. Den uforutsigbarheten dette gir tror jeg er en av faktorene som gjør det veldig spennende å høre på Miles i tillegg til den fantastiske musikeren han er. Samtidig virker han helt kompromissløs i forhold til ideene han har i hodet og virker aldri som at han bryr seg om når hornet tar kontrollen. Kul fyr og fantastisk musiker rett og slett.