Får slenge inn en liten produktomtale her.
Har hatt Hegel HD10 DAC på besøk noen dager. Min egen Benchmark DAC1 har fungert som våpendrager og brekkstang.
Hegel DACen er overraskende mye større og tyngre enn Benchmarken. Den ser typisk Hegel ut selv om den ikke har den karakteristiske buede fronten. En AV/PÅ bryter bak, og inngangsvelger foran. Enkelt og elegant.
Det er stor forskjell i utgangsnivå. Volumet må skrus ca 1/3 lengre med Benchmarken for at det skal være likt.
For å gjøre en lang historie kort. Det var utklassing i Hegels favør.
Førsteinntrykket var at det kom til å bli et tettere løp, men etter en tids lytting er det ikke tvil. Hegelen gruser Bencmarken på pur musikalitet.
Hegelen er fri for imponatoreffekter. Derfor er det litt vanskelig å få tak på generelle lydmessige trekk. Kanskje derfor jeg ikke ble imponert på førsteinntrykk. Med Hegelen lyttet jeg mer til musikken, og mindre til teknikken. Det er et godt tegn.
Jeg syns fortsatt Benchmarken er en god DAC. Den gjør mye riktig. Sammenlignet med Hegelen er den ikke like nyansert. Den legger et lite Benchmark preg på lyden. Forskjellene er spesiellt tydelige på opptak som er komplekse. På kor og orkesterverk er det lettere å følge enkeltmusikere med Hegelen, og kontrasten er større på dynamiske utsving.
Hådde vel håpet forskjellene skulle være mindre denne gangen. Får bare gratulere Bent Holter med en fabelaktig DAC.