Sånn sett er jo prinsippet i kortslutningsmotorer veldig kult. Det har også vært laget drivere etter samme prinsippet. Tannoy har for eksempel en coax der diskanten kun drives av indusert magnetfelt fra talespolen til mellomtonedriveren.
Interessant! Hva med å lage en bassdriver med samme prinsipp? Altså uten permanentmagnet, men med to spoler som blir foret strøm fra forsterkeren: en ordinær koblet til membran, mens spole nr 2 forankres i polstykket (som lages i ikke-magnetisk materiale). Strømmen må selvsagt gå motsatt vei slik at de setter opp motvirkende magnetfelt. I teorien ville vel en slik løsning fjernet de problemene/begrensningene du beskriver? (At "frasparket" variere pga at feltet til permanentmagneten ikke er konstant) Men får vel nye problemer, bl.a. dårlig følsomhet...Sånn sett er jo prinsippet i kortslutningsmotorer veldig kult. Det har også vært laget drivere etter samme prinsippet. Tannoy har for eksempel en coax der diskanten kun drives av indusert magnetfelt fra talespolen til mellomtonedriveren.
Igangsetterstopper = teknisk etat...Det hadde blitt en slags igangsetterstopper....
Joda, bare likerettet signal. Lyd, men ikke mye fordi du takler ikke bråket.Ja, det stemmer at feltspoler settes opp som DC, men hvis man skal mate både feltspolen og talespolen med signalet fra forsterkeren så vil membranen alltid gå samme vei, altså enten alltid utover eller alltid innover. Da blir det ikke mye lyd.
Du kan sikkert ha rett i det at det ikke trenger være så vanskelig, men samtidig vet jeg ikke om det finnes gode rutiner/system for å kvantifisere og måle effekten av ulinjariteter - så helt åpnebart er det nok ikke for bransjen for hvordan dette skal løses. Gedde uttalte også i en tråd på diyaudio at han ikke hadde funnet en god metode, til tross for at han har studert en del rundt forvrengningsfenomenet. Et målesystem i denne sammenheng bør kunne isolere IMD og harmonisk forvrengning. Videre burde det også kunne vise effekten ved forskjellig pådrag.Egentlig er det ikke så vanskelig. Man kan kjøre en sinustone, for eksempel ved 25, 50, 100, 200 og 400Hz, ved 3-4 ulike nivåer. Så måler man bare hvordan sammenhengen mellom forvrengning og signalnivå er, samt hvor mye nivået øker sammenliknet med forventet nivåøkning.
En annen interessant øvelse kunne være å kjøre en sinus referansetone med begrenset nivå, for så å samtidig banke gjennom en step-funksjon nær full effekt. Da kan man se på hvor mye referansetonen påvirkes.
Our testing all used multiple screend subjects in a blind test. We did find a slight negative correlation of perception to THD, meaning that people did tend to prefer distortion, but it was a weak correlation. In other non-published studies there was a strong preference for a low order nonlinearity as long as it did not shift to higher orders.
Vel er du svær i kjeften - men det skulle forbause meg om den klarer noe mer enn en 4" - og da er vi like langt!Hmm, da må man vel egentlig designe en bass også, siden disse effektene er vesentlig større jo lenger ned i frekvens man kommer. Det kunne vært spennende å høre om for eksempel et par 6,5" basser kan levere tight nedre mellomtone som minner om de beste 10" der ute, og tilsvarende med 2x8" vs 12". Enda mer spennende kunne det jo være å finne ut av hvor stor dopplereffekten er i praksis, om man for eksempel med en 8" med 10mm x-max kan spille som en veldig god 12" med 5mm x-max. I tillegg til de elektromagnetiske motorkreftene må man selvsagt ta hensyn til varmen som omsettes. Det ville også være interessant å se om man kan lage dette med moderat følsomhet.
Da har man ganske mange faktorer som mange forsøker å nærmest unngå når de velger basselementer:
1: Lav følsomhet
2: Liten driver
3: Lang slaglengde
Jeg har jo mange ganger hevdet at disse parametrene alene ikke er årsak til forskjellen i lyd. Så da burde man kanskje putte pengene der kjeften er?
For en som ikke har peiling på høyttalerkonstruksjon:1. Høy følsomhet
2. Stor driver
3. Kort slaglengde
Og nevnte parametre ivaretatt, da begynner det å ligne skikkelige saker!
Ja, blant annet. Tenk deg også lang reisevei= lang returvei...For en som ikke har peiling på høyttalerkonstruksjon:1. Høy følsomhet
2. Stor driver
3. Kort slaglengde
Og nevnte parametre ivaretatt, da begynner det å ligne skikkelige saker!
Er lang slaglengde et problem på grunn av ulinæriteten som oppstår fordi man ikke får et jevnt nok magnetfelt mellom polstykket og frontplata(?) ? Svingspolen som må bevege seg ut av det jevne, linære magnetgapet?
Lang reisevei er vel ikke nødvendigvis et problem, vel? Men lengre reisevei = større fart = opphøyd i andre mer energi for å stoppe elemenetet?Ja, blant annet. Tenk deg også lang reisevei= lang returvei...For en som ikke har peiling på høyttalerkonstruksjon:1. Høy følsomhet
2. Stor driver
3. Kort slaglengde
Og nevnte parametre ivaretatt, da begynner det å ligne skikkelige saker!
Er lang slaglengde et problem på grunn av ulinæriteten som oppstår fordi man ikke får et jevnt nok magnetfelt mellom polstykket og frontplata(?) ? Svingspolen som må bevege seg ut av det jevne, linære magnetgapet?
Det du spør om kan man egentlig kort svare ja på, men så er spørsmålet ekstremt sammensatt og kan besvares med 100 ulike nyanser. Men la meg bare vise deg et helt ordinært eksempel:For en som ikke har peiling på høyttalerkonstruksjon:1. Høy følsomhet
2. Stor driver
3. Kort slaglengde
Og nevnte parametre ivaretatt, da begynner det å ligne skikkelige saker!
Er lang slaglengde et problem på grunn av ulinæriteten som oppstår fordi man ikke får et jevnt nok magnetfelt mellom polstykket og frontplata(?) ? Svingspolen som må bevege seg ut av det jevne, linære magnetgapet?
Hvilket Tannoyelement er det som har slik løsning?Det er jo et velkjent prinsipp. Det kalles feltspoledriver. En feltspole har mange gode egenskaper, men det er ingen problemløser i seg selv. Det er også kostbart og komplekst for brukeren.
Det Tannoy gjorde var å ha et tradisjonelt permanent magnetgap, men i magnetgapet har de både en spole som er mekanisk koblet til mellomtonen, og en liten spole på diskantdriveren som ikke er koblet til noe som helst annet. Når man kjører strøm gjennom spolen til mellomtonen vil det induseres strøm i diskantspolen. Jo høyere frekvens, jo mer effektiv er overføringen til diskantspolen. Dermed får man et slags delefilter på kjøpet. Det permanente magnetfeltet er helt avgjørende for at dette skal fungere.
Og ingen har behov for mere dynamik.