|
Hvis du har problemer med noen personer så er ikke et offentlig forum det rette stedet å få ut agget Only Crap. Det virker forøvrig furtent, surpompaktig og ryggknivstikkendeOnly Crap skrev:Furtne baksnakkende surpomp som er hyggelig og jovial rett i fjeset på deg, men snur du ryggen til sitter kniven der fort.
Kort oppsummering - som bekrefter fakta !larkrla skrev:De utenlandske bladene bruker mer energi på målinger enn Fidelity, som vel ikke bruker målinger i særlig grad overhodet. Men for meg, og bare meg ;D, fremstår ikke Fidelity som noe mindre troverdig av den grunn.
Tvert i mot hadde jeg langt større glede av Fidelity enn de to andre bladene....
Tja, du tegner deg på ser jeg...Outlawbamse skrev:Det har vært få surmaga oppstøt fra den faste gjengen med middelaldrende nisser i denne fidelitytråden.
Ser nå at Høvdingen har vært å ryddet i tråden for en stund siden. Og, ja det kan vel helt sikkert kalles surmaga å glede seg over en tråd der kverulantene ikke har vært innom for aktivt.toriamos skrev:Tja, du tegner deg på ser jeg...Outlawbamse skrev:Det har vært få surmaga oppstøt fra den faste gjengen med middelaldrende nisser i denne fidelitytråden.
Bra talt Powerpoint!musicus skrev:Så enig, så enig!!Powerpoint skrev:Jeg for min del vil bare få takke Knut Vadseth for at han sprer glede, enstusiasme og livsnytelse som han gjør.
Nylig fylte den ungdommelig levende joviale herren 65 år.
Hatten av for deg Knut 8)
Håper du orker noen år til før du pakker sekken, og drar på fotosafari et eller annet sted i verden eller bare sitter hjemme og nyter ditt otium.
Fidelity er ikke en bibel, og skal ikke leses med hornene på.
Nyt eller la det ligge.
mvh
......and then you marry one!Only Crap skrev:The truth is a bitch.
o.t.Finn M skrev:...
Leste at Knut V stilte spørsmålstegn bak uttrykket musikalitet - eller det at et anlegg var musikalsk. Dette uttrykket er for meg langt fra meningsløst. Vi er her nemlig ved selve kjærnen etter min mening: et anleggs evne til å formidle følelser - det vakre i musikken. På bekostning av det analytiske. Altså: det at man kan spille en innspilling som ikke nødvendigvis er en av de 20 beste i samlingen lydmessig, men som likevel blir formidlet på en slik måte at feilene innspillingsmessig ikke blir borte, men blir nedtonet. Og at det som virkelig er viktig, nemlig musikken og det vakre i den overdøver feilene og gjør disse mindre viktig.
Alle anlegg er nemlig et kompromiss, ihvertfall de til under 300kkr.... Man må velge, eller rettere sagt: prioritere. Til billigere oppsett, til større er kompromissene.
Det er nå ti år siden jeg tok et valg: jeg valgte musikken. En sterk medvirkende faktor til det var som sagt Trond T.
Dermed er vi ved et par springende punkt, for det første: Hvordan måler man en forsterkers evne til formidling av følelser?
Og punkt 2: Det å sette sammen et godt oppsett handler om matching, komponentene må passe til hverandre.
Dette kan ikke måles, det må høres.
...
Den dagen Kraftwerk og KlinKlang bobler over av emosjoner og hjerteskjærende kjærlighetssorg så er det på tide å kaste husalteret ut av vinduet ...impulse skrev:Det er vel ikke snakk om eglesang og harpemusikk for min del heller. Det blir mer snakk om å kunne formidle emosjoner. Noen anlegg fikser det bedre ann andre. Når jeg hører Elvis Costello vrenge sjela si foran mikrofonen i "Almost you", er jeg opptatt av å få følelsen av at han mener det han synger. Det handler om hjerteskjærende kjærlighetssorg, og låter det uengasjerende, er det noe veldig galt et sted. Ettersom musikerne og artistene vi lytter til ikke er sjelløse roboter, forutsetter jeg at følelsene ER der i utgangspunktet. Klarer et komponent eller anlegg å formidle det, begynner det å smake av fuggel. Om det er snakk om Vivaldi, Bach, Costello, ZZ Top eller Metallica er helt underordnet.
Jeg har ofte undret meg over slike påstander som dette.Finn M skrev:Leste at Knut V stilte spørsmålstegn bak uttrykket musikalitet - eller det at et anlegg var musikalsk. Dette uttrykket er for meg langt fra meningsløst. Vi er her nemlig ved selve kjærnen etter min mening: et anleggs evne til å formidle følelser - det vakre i musikken. På bekostning av det analytiske. Altså: det at man kan spille en innspilling som ikke nødvendigvis er en av de 20 beste i samlingen lydmessig, men som likevel blir formidlet på en slik måte at feilene innspillingsmessig ikke blir borte, men blir nedtonet. Og at det som virkelig er viktig, nemlig musikken og det vakre i den overdøver feilene og gjør disse mindre viktig.
Dette er også for meg uforståelig. Enten klarer komponeneten i anlegge å grave frem alle detaljene eller så slører de detaljene til en viss grad. Det finnes ikke komponeneter som jeg kjenner til som selektivt klarer å skille ut de detaljene som er viktig for musikaliteten.Karma skrev:Jeg har ofte undret meg over slike påstander som dette.Finn M skrev:Leste at Knut V stilte spørsmålstegn bak uttrykket musikalitet - eller det at et anlegg var musikalsk. Dette uttrykket er for meg langt fra meningsløst. Vi er her nemlig ved selve kjærnen etter min mening: et anleggs evne til å formidle følelser - det vakre i musikken. På bekostning av det analytiske. Altså: det at man kan spille en innspilling som ikke nødvendigvis er en av de 20 beste i samlingen lydmessig, men som likevel blir formidlet på en slik måte at feilene innspillingsmessig ikke blir borte, men blir nedtonet. Og at det som virkelig er viktig, nemlig musikken og det vakre i den overdøver feilene og gjør disse mindre viktig.
Hvordan klarer et anlegg å skille mellom hvilken informasjon lytteren ønsker å få med i en spesifikk innspilling, og samtidig hvilken informasjon som lytteren ønsker skal nedtones?
Noen ganger fremstår små detaljer som en viktig del av musikken, og noen ganger defineres de som hi-fi pling plong. Snakker dere om "intelligente" anlegg som fokuserer kun på de detaljer som er en del av deres personlige definisjon på "musikalitet"?![]()
Der er enten Gud eller Satan; alt ettersom.impulse skrev:Detaljer for detaljenes egen del kan vel ikke være noe å hige etter?
Poenget mitt er HVORDAN et anlegg klarer å fokusere på det som du mener er musikalitet. Ligger ikke uansett musikaliteten egentlig i selve innspillingen? Et godt anlegg skal vel hverken analysere eller utelate noe i en innspilling? Det skal vel ideelt sett kun formidle et kunstverk mest mulig lik intensjonen er bak presentasjonen? For å klare dette, er vel fullrange og nøytralitet reelle virkemiddel?impulse skrev:Anlegget skal ikke vektlegge detaljer og plingplong på bekostning av den musikalske helheten. Det er det slett ikke alt utstyr som makter. Jeg ser ofte at det påstås at man enten må velge musikalitet eller "analyse", og at de som forfekter det sistnevnte idealet påberoper seg å være mer "sannhetssøkende".
Det er ikke snakk om en romantisk og nedtonet musikalsk virkelighet. Om et anlegg spiller "helhetlig" og musikalsk har ikke nødvendigvis noe med teknologi eller tilnærming å gjøre.
Et virkelig godt anlegg gir deg begge deler. Så enkelt er det. Og så vanskelig! Det er derfor det finnes hifi-presse, mine herrer!![]()
Samtidig er det vel sånn at vi alle har en personlig definisjon av musikalitet. Vi har alle anlegg som reflekterer vårt forhold til hobbyen, vårt forhold til musikk, hva vi ønsker å investere og endel andre ting. Anleggene våre ER personlige. Akkurat som musikksamlingen. Og takk for det!
Det handler ikke om noe hokus-pokus, det handler om hvordan et oppsett formidler dynamikk i mikro- og makroområdet.Karma skrev:Jeg har ofte undret meg over slike påstander som dette.Finn M skrev:Leste at Knut V stilte spørsmålstegn bak uttrykket musikalitet - eller det at et anlegg var musikalsk. Dette uttrykket er for meg langt fra meningsløst. Vi er her nemlig ved selve kjærnen etter min mening: et anleggs evne til å formidle følelser - det vakre i musikken. På bekostning av det analytiske. Altså: det at man kan spille en innspilling som ikke nødvendigvis er en av de 20 beste i samlingen lydmessig, men som likevel blir formidlet på en slik måte at feilene innspillingsmessig ikke blir borte, men blir nedtonet. Og at det som virkelig er viktig, nemlig musikken og det vakre i den overdøver feilene og gjør disse mindre viktig.
Hvordan klarer et anlegg å skille mellom hvilken informasjon lytteren ønsker å få med i en spesifikk innspilling, og samtidig hvilken informasjon som lytteren ønsker skal nedtones?
Noen ganger fremstår små detaljer som en viktig del av musikken, og noen ganger defineres de som hi-fi pling plong. Snakker dere om "intelligente" anlegg som fokuserer kun på de detaljer som er en del av deres personlige definisjon på "musikalitet"?![]()
Dette kjøper jeg. Min full-range LAT-1 har en drøm av en mellomtone-lyd, men inntil jeg får akustiske tiltak på plass opplever jeg per i dag diskanten som litt spiss (ikke sjenerende, men muligens noe anstrengende), og bassen litt svakt definert (går heller ikke helt ned).pedal skrev:Er mellomtonen riktig, så blir det "musikalsk" riktig.
Dypbass og diskant bidrar til realismen når integreringen er vellykket. I motsatt fall kan det bli sjenerende.
Stikkordet er tonal homogenitet, som er vanskeligere å få til med fullrange anlegg, enn mange tror.
Når alt klaffer låter et fullrange anlegg både "musikalsk" og med stor grad av realisme.
Det var vel ikke helt det jeg mente. Jeg er helt på linje med deg. Det jeg forsøkte å henvise til var hva jeg tror mange legger i dette uttrykket og gjerne hvorfor de opplever det slik fordi det har vist seg at mange oppfatter detaljering som et onde og noe som fører til umusikalitet.impulse skrev:Dette er de gamle argumentene om igjen, Roysen. Enten analyse eller musikalitet. Den kjøper jeg ikke. Et godt anlegg skal ha begge deler, og i balanse. Det er det det handler om. Så er det selvfølgelig slik at jo mer penger man bruker på anlegget, jo mer informasjon er det anlegget forhåpentligvis i stand til å hente ut av kildematerialet. I min bok er det slik at om et anlegg spiller "overanalytisk", vektlegges detaljer på bekostning av helhet. Detaljer for detaljenes egen del kan vel ikke være noe å hige etter?
Ditt anlegg bør koste akkurat så lang strikken er.Desillusjonert skrev:Hva bør stereoen koste?
Bifalles!! godt skrevet impulse...impulse skrev:Anlegget skal ikke vektlegge detaljer og plingplong på bekostning av den musikalske helheten. Det er det slett ikke alt utstyr som makter. Jeg ser ofte at det påstås at man enten må velge musikalitet eller "analyse", og at de som forfekter det sistnevnte idealet påberoper seg å være mer "sannhetssøkende".
Det er ikke snakk om en romantisk og nedtonet musikalsk virkelighet. Om et anlegg spiller "helhetlig" og musikalsk har ikke nødvendigvis noe med teknologi eller tilnærming å gjøre.
Et virkelig godt anlegg gir deg begge deler. Så enkelt er det. Og så vanskelig! Det er derfor det finnes hifi-presse, mine herrer!![]()
Samtidig er det vel sånn at vi alle har en personlig definisjon av musikalitet. Vi har alle anlegg som reflekterer vårt forhold til hobbyen, vårt forhold til musikk, hva vi ønsker å investere og endel andre ting. Anleggene våre ER personlige. Akkurat som musikksamlingen. Og takk for det!
Roysen skrev:Det var vel ikke helt det jeg mente. Jeg er helt på linje med deg. Det jeg forsøkte å henvise til var hva jeg tror mange legger i dette uttrykket og gjerne hvorfor de opplever det slik fordi det har vist seg at mange oppfatter detaljering som et onde og noe som fører til umusikalitet.impulse skrev:Dette er de gamle argumentene om igjen, Roysen. Enten analyse eller musikalitet. Den kjøper jeg ikke. Et godt anlegg skal ha begge deler, og i balanse. Det er det det handler om. Så er det selvfølgelig slik at jo mer penger man bruker på anlegget, jo mer informasjon er det anlegget forhåpentligvis i stand til å hente ut av kildematerialet. I min bok er det slik at om et anlegg spiller "overanalytisk", vektlegges detaljer på bekostning av helhet. Detaljer for detaljenes egen del kan vel ikke være noe å hige etter?
Mvh
Roysen
Poenget er at med bilder, så varierer behandlingsbehovet fra tilfelle til tilfelle. Det er dessuten betrakteren som må velge graden av etterbehandling. Da velger han samtidig om han nøytralt vil gjengi virkelighet, eller skape noe annet.Finn M skrev:Det handler ikke om noe hokus-pokus, det handler om hvordan et oppsett formidler dynamikk i mikro- og makroområdet.Karma skrev:Jeg har ofte undret meg over slike påstander som dette.Finn M skrev:Leste at Knut V stilte spørsmålstegn bak uttrykket musikalitet - eller det at et anlegg var musikalsk. Dette uttrykket er for meg langt fra meningsløst. Vi er her nemlig ved selve kjærnen etter min mening: et anleggs evne til å formidle følelser - det vakre i musikken. På bekostning av det analytiske. Altså: det at man kan spille en innspilling som ikke nødvendigvis er en av de 20 beste i samlingen lydmessig, men som likevel blir formidlet på en slik måte at feilene innspillingsmessig ikke blir borte, men blir nedtonet. Og at det som virkelig er viktig, nemlig musikken og det vakre i den overdøver feilene og gjør disse mindre viktig.
Hvordan klarer et anlegg å skille mellom hvilken informasjon lytteren ønsker å få med i en spesifikk innspilling, og samtidig hvilken informasjon som lytteren ønsker skal nedtones?
Noen ganger fremstår små detaljer som en viktig del av musikken, og noen ganger defineres de som hi-fi pling plong. Snakker dere om "intelligente" anlegg som fokuserer kun på de detaljer som er en del av deres personlige definisjon på "musikalitet"?![]()
Jeg vil dra en analogi til foto: Når man tar et bilde i RAW-format med et speilreflekskamera er både skarphet og kontrast ganske så dempet. Bruker man ikke et bildebehandlingsprogram og skarper opp bildet blir det seende ganske så detaljløst ut, nesten uskarpt. (men alle detaljene er der, de er bare mindre synlig grunnet lav kontrast).
Bildet må skarpes opp for å se naturlig ut. Det man her gjør er å overdrive kontrastforskjellene i detaljer i bildet. Men hvor mye er passende? Det er selvsagt litt subjektivt. Her går likevel mange nybegynnere rett i baret og skarper opp bildet for mye. Spesielt gjelder dette fuglefotografer som på død og liv skal se den minste detalj så tydelig som mulig (detaljer i fjærdrakt osv). Mange slik bilder blir til slutt rett og slett unaturlige: man er så opptatt av detaljene at man glemmer hvordan helheten ser ut
Her kan man dra en sammenligning mellom foto og hifi: mellom detaljer og kontrast i foto og detaljer og dynamikk i hifi. Hvordan et anlegg behandler nivåforskjeller/forsterker signalet er nemlig cluet her. Dersom et anlegg overdriver nivåforskjellene i musikken så høres det kanskje i første omgang mer detaljert ut, men etter hvert høres det ikke er så vakkert ut lenger.... Dette kan ta litt tid, det høres også lettest på dårlige innspillinger med feil i innspillingen: feilene blir nemlig også forsterket, ikke bare detaljene. Og feil skjærer i ørene.
Jeg er nok veldig enig i det du skriver tidligere om at alle opptak skal spille godt ,og at det ikke skal fokusere på "feil og artefakter" i opptaket....Finn M skrev:nb: Dette har ingenting med klangbalanse å gjøre
Et godt anlegg gir begge deler: både detaljer og musikk fremstilt på en tiltalende måte.
Jeg snakker her om oppskarping. Hvor mye oppskarping som trengs for å gjengi et motiv naturlig er for meg konstant og varierer ikke fra tilfelle til tilfelle. Det samme gjelder hifi.Karma skrev:Poenget er at med bilder, så varierer behandlingsbehovet fra tilfelle til tilfelle. Det er dessuten betrakteren som må velge graden av etterbehandling. Da velger han samtidig om han nøytralt vil gjengi virkelighet, eller skape noe annet.
Vet ikke helt hva du mener OMF... Har riktignok hatt min ARC-periode, men når det gjelder klangbalanse så er jeg nå ikke opptatt av hverken spesielt varm klang eller fremheving av mellomtonen: det skal være mest mulig nøytralt og naturlig. Har vi så forskjellig angrepsvinkel? Tror ikke det...?OMF skrev:Jeg er nok veldig enig i det du skriver tidligere om at alle opptak skal spille godt ,og at det ikke skal fokusere på "feil og artefakter" i opptaket....
Derimot mistenker jeg at vi har nesten motsatt angrepsvinkel på denne problemstillingen - som jeg i stor grad skyldes klangbalansen....
Jeg trodde i min enfoldighet at behovet for oppskarping i et bilde kunne variere. F.eks. for å kompensere for et spesifikt objektivs innebygde begrensninger.Finn M skrev:Jeg snakker her om oppskarping. Hvor mye oppskarping som trengs for å gjengi et motiv naturlig er for meg konstant og varierer ikke fra tilfelle til tilfelle. Det samme gjelder hifi.Karma skrev:Poenget er at med bilder, så varierer behandlingsbehovet fra tilfelle til tilfelle. Det er dessuten betrakteren som må velge graden av etterbehandling. Da velger han samtidig om han nøytralt vil gjengi virkelighet, eller skape noe annet.
Da har du misforstått.Barbaresco skrev:Har inntrykk av at det heter analytisk som skjellsord når impulsresponsen er korrekt, altså at lyden stopper når signalet stopper.
Det heter musikalsk eller utklinging som honnørord når elementene og bassrefleksporten holder på lenge etter at signalet har gitt seg.
Du har også helt rett i din enfoldighet. Jeg tror aldri jeg har lest en eneste artikkel om oppskarping der det hevdes noe i nærheten av "one size fits all".Karma skrev:Jeg trodde i min enfoldighet at behovet for oppskarping i et bilde kunne variere. F.eks. for å kompensere for et spesifikt objektivs innebygde begrensninger.
Grad av oppskarping (USM) er som jeg har skrevet en personlig subjektiv ting på linje med smak og behag i hifi. Min personlige valg av oppskarping varierer ikke, bare de tekniske innstillingene i Photoshop i forhold til hvor stort et bilde skal gjengis. Men da er vi over på noe helt annet som ikke har noe med diskusjonen å gjøre.Karma skrev:Jeg trodde i min enfoldighet at behovet for oppskarping i et bilde kunne variere. F.eks. for å kompensere for et spesifikt objektivs innebygde begrensninger.
Hvis du leser det jeg skriver så snakker jeg ikke om nedtoning av detaljer, men om hvor mye detaljer skal forsterkes.Karma skrev:Når det gjelder "musikalsk" lyd fra anlegg, så merket jeg meg uttalelsene om behov for nedtoning av visse detaljer og områder. Vil altså en slik konstant uforandret nedtoning gi samme perfekte resultat uavhengig av innspillingen?